Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 15.03.2007
Suomennos: Shafty, Indigo, DalSargamon, DickJohnson, ajj, Rollo, Axeman, -
BarFly83, Baarimikko, ashe, sweety-birdie, EnsKARI ja juzzi79
Oikoluku: Cotton
Löytääkseen jotain, mitä tahansa, -
vavisuttavan totuuden tai kadonneet silmälasit, -
on uskottava, että löytämisestä koituu jotain hyötyä.
Löysin jotain kauan sitten ja olen pitänyt siitä kiinni siitä lähtien.
Elämäni menestys on sen ansiota.
Se saattoi minut tämänhetkiseen asemaani.
Tämä periaate:
Se, mitä et tiedä, ei satuta sinua.
Lukemassani kirjassa sitä kutsuttiin idealismiksi.
KAIKKI KUNINKAAN MIEHET
Ota ase!
Voi luoja.
Tuomari ei pelästy helposti.
En laske sen varaan.
Luuletko, ettei arvokkuuteni anna sille myöten?
- Olethan sentään kuvernööri. - Olen kuvernööri.
Kuvernöörien ongelma on, että he haluavat pitää arvokkuutensa.
Mikään teko ei ole arvokkuuden säilyttämisen arvoinen.
Ihminen vain on sellainen.
Kun minusta tulee presidentti -
ja haluan tavata jonkun keskiyöllä, niin sen myös teen.
Toivottavasti annat minun nukkua.
Ehei, Jack. Sinä tulet mukaani, koska haluat sitä.
Sinä ja Sugar tulette kanssani Valkoiseen taloon.
Rakennutan Sugarille ampumaradan Valkoisen talon pihalle.
Republikaanisenaattorien kannattaja saa asetella hänen maalitaulunsa.
Nimitän ministeriöön erikoisjäsenen mieliksesi:
Jack Burdenin makuukamarisihteeri.
Pitämään heidän puhelinnumeronsa ajan tasalla ja palauttamaan piskuiset silkkihepeneet.
Mutta tämä on tehtävä ensin.
Keskellä yötä, vaikka voisimme tehdä sen joskus kaupungissakin.
Joskus ei ole koskaan nyt.
Mulkku.
Mihin suuntaan?
Jack, kerro Sugarille ajo-ohjeet talolle.
Sinun väkeäsi siellä asuu.
Entä jos hän ei avaa?
Pakota. Mistä oikein maksan sinulle?
VIISI VUOTTA AIKAISEMMIN
Hei, Jack. Herra Duffy.
Tässä on Willie Stark Mason Citystä.
- Lääninkamreeri. - Hauska tavata.
- Jack Burden. - Chroniclesta.
- Hauska tavata, herra Burden. - Willie on Mason Cityn asialla.
Kyse on raha-asioista. Aikovat rakentaa koulun.
Niin. Minä ja Willie kävimme yhdessä koulua.
Vai kävit sinä koulua, Alex. Sitä en tiennytkään.
- Et tainnut olla opettajan suosikki. - Se on totta.
Willie oli kyllä. On vieläkin, vai mitä?
Willie nai opettajan.
Minulle on kerrottu, että opettajat on tehty -
samassa paikassa kuin muutkin. Onko asia niin, herra Stark?
Niinhän se on.
Slade! Oluet kaikille.
- Ei minulle, kiitos. - Opettajasiko ei tykkää, että juot?
Ei pidä.
- Oluet kaikille. - Myyn olutta niille, jotka sitä haluavat.
En pakota ketään juomaan.
Olisiko sinulla appelsiinilimsaa hänelle?
Jos hän sitä haluaa.
Appelsiinilimsa käy mainiosti. Kaksi pilliä.
Jack, mene Mason Cityyn.
Selvitä, kuka tämä tyyppi on, joka luulee olevansa ristiltä laskeutunut -
Jeesus suomimassa rahanvaihtajia, jotka ovat saastuttaneet heidän raastupansa.
Tiedän, kuka hän on. Joulusolmiollinen kaveri, joka ajoi koulurahoituksen läpi.
- Tunnetko hänet? - Tapasin hänet.
Katsoin, kun hän joi pullon appelsiinilimsaa -
kahdella pillillä, koska hänen vaimonsa ei pidä juomisesta.
Onko hän samasta syystä pitäjän kamreeri? Etkö tiedä, miten asiat hoidetaan siellä?
- Samalla tavalla kuin täällä. - Niinkö? Hoidapa sitten itsesi sinne.
Edustajana ja puheenjohtajana olette varmasti asemassa, -
jossa tiedätte koulu- rakennusurakan tilanteen.
- Ei ole mitään tilannetta. - Ehkä ei, ehkä on.
Ei ole mitään tilannetta. Lautakunta hyväksyi erään tarjouksen.
AJ Mooren tarjouksen. Koulurakennus nimetään hänen mukaansa.
- Mooren tarjous taisi olla matalin? - Kuulehan.
Lautakunta päättää itse, minkä tarjouksen se valitsee.
Kuka tahansa voi tehdä surkean tarjouksen. Lautakunnan ei tarvitse hyväksyä sitä.
Lautakunta valitsee jonkun, joka tekee asian kunnolla.
- Kaikki on hoidettu lakipykälien mukaan. - Kuka teki surkean tarjouksen?
- Muistaakseni Jeffers. - Jeffers Construction?
- Niin. - Se on iso yritys.
Lautakunta valitsee jonkun, joka tekee asian kunnolla.
Muuta minulla ei ole sanottavaa.
Haluatko äitisi näkevän, kuinka säihkyt? Etkö?
Selvä. Olisinpa saanut myytyä teille jotain.
Pianhan minä tästä lähden. Ettekö halua harjojakaan?
- En halua. - Selvä. Kiitos.
- Kiitos ajastanne. Näkemiin. - Herra Stark.
Herra Jack Burdenhan se siinä. Kuinka voitte?
Kunnan kamreerin luulisi tienaavan tarpeeksi, -
ettei hänen tarvitsisi kaupitella kodin pikkutarvikkeita.
- Niinhän sitä luulisi - Ei siis Mason Cityssä.
En ehkä ole yhtä hyvä matematiikassa kuin muut tapaamanne kamreerit.
Tai sitten olette liian hyvä.
Paljonko he pimittävät koulutalohankkeessa?
Mietitäänpä...
Jeffers tarjosi 142 000 dollaria ja Moore 175 000 dollaria.
Erotus 33 000 jaettuna kuuteen osaan tekee 5 500 per edustaja.
He ovat hoitaneet asian niin nätisti, että heitä on melkein ihailtava.
Kunhan huomautan, että Jeffers käyttää neekerityövoimaa, taitavia työntekijöitä.
Sitten jo huomataankin nekrujen tienaavan muita enemmän.
Työntelevät kottikärryjä ja kärräävät hiekkaa.
Se siitä. Hyvästit herra Jeffersille ja hänen alhaiselle tarjoukselleen.
"Rakentakaa nekrukoulunne jonnekin muualle."
Vaikka teitkin parhaasi saadaksesi ihmiset huomaamaan, mitä oli tekeillä.
Huusin kovaa ja kauan kuinka nämä herrat täyttävät taskujaan.
Saan olla onnellinen mistä tahansa työstä, valtion virasta tai kaupustelijan paikasta.
Seisoin tuolla kadunkulmassa kynä toisessa ja paperi toisessa kädessä -
ja yritin näyttää ihmisille laskelmat.
Kun pysäytät ihmisiä auringonpaahteessa ja yrität esitellä heille laskelmia, -
eivät he saa niistä selvää, kun uurastuksen hikipisarat sumentavat heidän näköään.
Varsinkin, jos lisätään nekruja tähän yhtälöön.
- Sitähän saa mahdollisesti turpaansa. - Mahdollisesti?
Kerran tai pari.
- Asetutteko taas marraskuussa ehdolle? - En. Minulle riittää.
Sain siipeeni. Lucykin on saanut potkut opettajantoimestaan.
En välitä siitä. En halua opettaa koulussa, joka on rakennettu vain -
- rahan varastamiseksi. - Olemme kahden hengen hylkiöjoukko -
- limpparia siemailemassa. - Mitä aiotte tehdä?
En tiedä. Pystytän isälleni aidan, ruokin sikoja ja lypsän lehmiä.
Aion säilyttää uskoni, herra Burden. Sen minä teen.
Säilytän uskoni ihmisiin. Tiedättekö miksi?
Aika tuo kaikki asiat päivänvaloon.
Luotan siihen.
KOLME LASTA KUOLI KOULUTALOTURMASSA
SYYNÄ VIRHEELLISESTI RAKENNETUT PALOPORTAAT
- Joe, saitko hänestä valokuvan? - Kenestä?
Kaupungin seuraavasta pormestarista.
Tiedättekö, mitä väitetään?
Väitetään, että itse Jumalalla oli osansa tässä koulutalojupakassa.
Jumala asettui Willie Starkin rinnalle.
Kyllä vain. Joskus Hänen tiensä ovat todellakin tutkimattomat.
Joskus Hän lähettää jonkun toisen asialleen.
Hän lähettää paksun raitapukuisen miehen suuressa autossa suorittamaan tahtoaan.
On minulla huonompiakin työnantajia ollut.
- Mitä haluatte? - Haluan palvelukseenne, herra Stark.
Ja te haluatte kansan palvelukseen, ellen ole saanut väärää tietoa.
Jos kansa äänestää minua, on etuoikeuteni palvella heitä.
- Lääninkamreerinako? - Kyllä vain.
Herra Stark, voisitte pyrkiä Mason Cityn pormestariksi -
ja voittaa liikauttamatta eväännekään.
Annatte vain sanan kiertää Willie Starkista, -
joka yritti yksinään kukistaa rötöstelijät. Willie Starkista, joka yritti varoittaa meitä.
Willie Starkista, joka olisi voinut pelastaa lapsemme, jos vain olisimme kuunnelleet.
En ehdota Willie Starkin pyrkivän Mason Cityn pormestariksi.
Ehdotan Willie Starkin -
pyrkivän loisteliaan Louisianan seuraavaksi kuvernööriksi.
Näitte miehen tarjoavan teille rahatukkua, mutta kieltäydyitte.
Minäpä näen tämän. Näen miehen äänestyskopissa -
silmäilevän äänestyslippua. Työläisen.
Hän näkee edessään kolme nimeä: Harrison, MacMurphy ja Stark.
Oikeasti mies näkee lehdessä olleen kuvan kolmesta pienestä ruumisarkusta -
ja ainoan miehen kuvernööri Stantonin kuoleman jälkeen, -
jolla oli sisua nousta vastustamaan noita lapset tappaneita tahoja.
Tuolla äänestävällä miehellä on kynä, jolla hän rastii ruudun ja teistä tulee kuvernööri.
Ja rinnallanne olevasta naisesta, joka ei pidä viinaksista, -
tulee kuvernöörin vaimo.
Näin minä sen näen.
Miettikäähän asiaa hetkinen appelsiinilimpparinne parissa.
Jos vaikka pystyisitte näkemään saman.
Kuvernööri.
Onko puheenne mukana? Hyvä.
Willie Stark.
Kiitokset.
Sydämelliset kiitokset.
Olen Willie Stark Macyn Citystä.
On mukavaa, että saan puhua tänään kanssanne.
Ystävät, -
haluan puhua kanssanne itseäni huolestuttaneesta asiasta.
- Kahvi, kiitos. - Kyllä, rouva.
- Voinko istua seuraanne? - Saatte istua ihan minne tahansa.
- Kiitos ei. - Ettekö pidä ulkonäöstäni?
Ulkonäöllä ei ole väliä, mutten muista kiinnostuneeni spagettirasiaa muistuttaneista.
Neiti Burke, istun kaikessa rauhassa kahvilla.
Olen melkein valmis, mutta itse pyytämänne seurani ei enää kelpaakaan teille.
Anteeksi.
Onko Sen-Sen Puckett taakse jäänyttä elämää? Hän ei ollut lainkaan hassumman näköinen.
- Paha virhe. - Niin poliittisesti kuin muutoinkin.
- Mutta kukapa sitä ei olisi tiennyt? - Taidan vain tajuta jotkut asiat hitaammin.
- Kuten sinäkin. - Onko näin? Olen erimieltä.
En tässä pelissä. Se on haastattelun aihe.
Valaise minua, jos kerran olet niin nokkela.
Harrison on kaupunkilainen, MacMurphy maajussi.
Tai ei tarkalleen, mutta riittävästi huolestuttamaan Harrisonin maajussien osalta.
Niinpä Harrison etsii jotakuta hajauttamaan maajussien äänet.
Hän kuulee Maajussilan rehdistä miehestä, -
missä maatiaislapsia putoaa laiminlyönnin seurauksena koulunsa palotikkaiden mukana.
Harrison lähettää miehensä Tiny Duffyn kosiskelemaan häntä, -
jonka jälkeen Sadie Burke käy kosiskelemaan häntä vähän lisää.
Molemmat kertovat, kuinka hyvä hän on, ja kuinka hyvä mahdollisuus -
hänellä on muuttaa asioita osavaltiossa, jossa mikään ei koskaan muutu.
Sillä sinä ja Tiny porukoinenne ette välitä, millaisen narrin hänestä teette.
- Sinäkö oletettavasti välität? - En sanonut niin, enkä välitä.
Mikäli välittäisin, enkö myös tekisi asialle jotain?
Seuraan mieluummin etäältä.
Kuin kolaripaikan sivuuttaisi.
Ette näe tätä sinne taakse, mutta tässä on sektoridiagrammi havainnollistamaan asiaa.
Tästä näette mihin huoltoapu ja sairaalat ovat päätymässä.
Niiden pitäisi olla samat.
Kuitenkin suhde on ennemmin...
- Meidän pitäisi lähteä. - Ei vielä.
Mennään uudestaan uimaan.
Etkö halua uida?
Kuinka arvelet meidän pärjäävän?
- Luulisin, että hyvin. - Onko näin?
- Niinkö myös kirjoitat asiasta? - Toki.
Tuntuu kuin he kuuntelisivat sitä vähemmän, mitä kauemmaksi matkaan.
Sehän on vain loogista.
Kenties yrität sanoa liikaa.
Kerron sen, mitä heidän pitää tietää. Veroista, ansiotuloista, valtateistä.
Kenties vika on kertomistavassasi. Jos puhuisit kuin puhuessasi ihmisten kanssa kasvokkain, -
- kenties he kuuntelisivat paremmin. - En tiedä, miltä kuulostan toiselle.
Vihaiselta, tympääntyneeltä ja siltä, että olet tosissasi.
Muttet puhujapöntössä. Nouset kolme askelmaa ja kuulostat samalta kuin muut.
Mieheltä, joka haluaa voittaa vaalit.
Willie.
Mitä?
Ei mitään.
Ei miehen tarvitse olla kuvernööri.
En kiellä haluavani sitä. Joskus valvon haaveillen siitä.
Joskus voi kuitenkin haluta jotain niin paljon, -
olla niin täynnä siitä halusta, -
että yksinkertaisesti unohtaa, mitä sitä halusikaan.
Minusta olisi voinut tulla hyvä kuvernööri.
Paljon parempi kuin toisista ehdokkaista.
Mutta ei minusta kuvernööriä tule.
- Hei. - Käy vain peremmälle.
Herra Stark.
Sadie.
- Mitä teille? - Willie oli juuri kertomassa, -
ettei hänestä tule kuvernööriä.
Kerroitko sinä hänelle?
Itse asiassa en kertonut.
Kertonut minulle mitä?
Käy järkeen. Ymmärrän.
- Eli minua todellakin käytetään hyväksi. - Niin olen ymmärtänyt.
Näin sen Tinyn silmistä ensitapaamisellamme.
Mutta sivuutin asian.
Sivuutin sen täysin.
Olisi pitänyt tietää.
Herra Stark?
Kuvittelitteko olevanne Jumalan valkoinen karitsa?
Odotitte mahdollisuuttanne päästä puhumaan.
He olisivat maksaneet teille siitä, kuten he maksavat minullekin.
Olitte kuitenkin liian tyhmä tajutaksenne edes sen. Teitte sen ilmaiseksi.
Olitte pelkkä pelinappula edistämään heidän pyrkimyksiään, ja minä...
Olen pahoillani, että annoin heidän tehdä niin.
Jopa vatsakipunne, ähkynne, turvotuksenne, ripulinne...
Näytätte hieman riutuneelta.
Outoa, nukuin kuin vauva.
Onko teillä puheenne?
Mennäänpä sitten, on puheenne aika.
Heissulivei, on joukko koolla taas.
- Mitä? - Se laulu.
Sehän se tosiaan on.
Hei. Kuinka voitte?
Tässä se kaipaamasi puhe.
Nimeni on Willie Stark ja tulen Mason Citystä.
Minulla oli puhe tästä osavaltiosta ja siitä, mitä se tarvitsee.
Ei ole järkeä kertoa teille siitä, te olette tämä osavaltio. Tiedätte, mitä tarvitsette.
Katsokaa housunpolvianne ja viljasatojanne.
Katsokaa lapsianne. Näette reikiä, hometta -
ja oppimattomia jälkeläisiä, kaikki tämän osavaltion syytä.
Minulla oli puhe, muttei ole enää.
Se on nyt herra Duffyn pullukoissa käsissä.
Eikö näin ole, Tiny? Näytä se ihmisille.
Koska puhe on hänellä, minun on keksittävä jotain muuta sanottavaa.
Ei huolta, sillä minulla on jotain muuta sanottavaa.
Minulla on tarina -
kaltaisestanne punaniskajuntista, jos sallitte vertauksen.
Jokin aika takaperin tämä juntti -
alkoi ajatella toisia juntteja ja sitä, mitä hän voisi tehdä heidän hyväkseen.
Eräänä päivänä tuo vastaus -
tuli hänelle itsensä mahtavan Jumalan toimesta, -
kun hänen pitäjänsä ainoa koskaan tiilestä rakennettu koulutalo -
sortui sen takia, että se oli rakennettu politiikan rappeuttamista tiilistä!
Seurauksena ryhmä poloisia, pieniä koululaisia kuoli ja ruhjoutui!
Tunnette tarinan. Olette kuulleet sen.
Tuo juntti taisteli koulun kehnoista tiilistä ja pulteista rakennuttaneita poliitikkoja vastaan.
Hän kuitenkin hävisi.
Ja palotikkaat putosivat.
Ei kestänyt kauaakaan -
ennen kuin suurkaupungin virkamiehiä -
saapui isoilla, hienoilla autoillaan kertomaan tälle juntille, -
kuinka he halusivat hänen pyrkivän kuvernööriksi.
Raitahousuissaan he kertoivat minulle MacMurphyn olevan pyrkyri.
Joe Harrison oli vastaavasti pelkkä kaupungin tahdoton työkalu.
Näin he halusivat tämän tuntemattoman hyväntekijäjuntin -
lähtemään kuvernöörikisaan rehellisen hallinnon nimissä. Tiedättekö, keitä he olivat?
Siinä isossa, hienossa autossa?
He olivat Joe Harrisonin omia hännystelijöitä, -
joiden tarkoituksena oli hajauttaa MacMurphyn saamat junttiäänet!
Aivan, teidän junttiäänenne! Siinä hän on!
Siinä on petturinne, hännystelijä kaupungista.
Tule esittäytymään, Tiny. Katsokaa Joe Harrisonin sätkynukkea.
Tule kumartamaan. Ihmiset haluavat nähdä sinut.
Kas siinä hän menee! Ei, jättäkää hänet siihen!
Jättäkää tuo sika omaan saastaansa, mutta kuunnelkaa minua, juntit!
Pelkästään minua ei ole huijattu. He huijasivat myös teitä, -
kuten he huijasivat minua lukuisat kerrat.
Mutta on huijatun aika huijata, ja tällä kertaa minä huijasin heitä.
Näitä suurkaupungin raitahousuisia, juntteja vihaavia hännystelijöitä.
Pyrin kuvernööriksi omillani!
Käyn heitä vastaan ja veri on virtaava!
Ensimmäiseksi rakennutan tänne itselleni soiden, alligaattoreiden -
ja kaiken tielleni tulevan ylitse ulottuvan tien.
Vaikka siihen tarvittaisiin tuhannet kilometrit kiinteää alustaa, -
jotta voin vierailla täällä säännöllisesti junttiveljieni luona.
Sitten rakennutan Mississipin ylitse sillan, joka kantaa nimeäni sen rakennuttajana.
Sitten rakennutan uusia kouluja, joista lapsenne saavat kirjoitusvälineet ja kirjat ilmaiseksi -
opiskellakseen ja oppiakseen matkallaan rakennuttamaani uuteen yliopistoon, -
jonne he kaikki voivat rikkaiden lasten tavoin pyrkiä.
Toivottavasti te juntit kuuntelette seuraavan, -
sillä en halua ajaa pitkää matkaa takaisin kotiini, -
vain joutuakseni palaamaan tänne ensi viikolla kertomaan sen uudelleen.
Ja tuo viesti on seuraava: Ellet äänestä, -
sinun ei ole väliä!
Silloin olette yhtä tietämättömiä kuin kaupunkilaiset sanovatkin teidän olevan -
varastaessaan ruuan pöydästänne ja viimeiset roponne taskuistanne kauniisti kiittäen.
Sillä silloin te olette vain tyhmiä juntteja, joilla ei ole mitään, -
koska ette ansaitsekaan mitään. Joten kuulkaa sanomani.
Nostakaa katseenne ja nähkää Jumalan siunattu ja katoamaton totuus:
Olette juntteja, eikä junttia ole koskaan auttanut kukaan muu kuin juntti itse.
Vain te voitte nitistää nämä syöpäläiset.
- Se riippuu teistä, minusta ja Jumalasta! - Aamen!
- Nitistäkää Joe Harrison! - Nitistetään hänet!
- Nitistäkää MacMurphy! - Nitistetään hänet!
Nitistäkää jokainen liero, joka estää teitä saamasta -
tarvitsemianne katuja, siltoja, kouluja ja ruokaa!
Antakaa minulle vasara, niin naulaan heidän nahkansa ladon oveen!
- Nitistetään heidät! - Nitistetään heidät!
- Mitä muuta Starkista? - Persoonallinen. Se helpottaa asioita.
Tunnethan minut, pidän helpoista hommista.
Jack, tiedät The Chroniclen kannan vaaleihin.
Tietysti. MacMurphy uudestaan, koska hänellä on upea hallintokausi takanaan -
ja kunniallinen maine valtiomiehenä.
Kirjoittaisit enemmän tuollaista palstaasi kuin Starkin höyrypäisyydestä.
Kuulehan, Jack. Tiedän Starkin olevan ystäväsi, mutta...
Hän ei ole ystäväni. Minä en välitä kuka on kuvernööri.
Yritätkö vaikuttaa kirjoituksiini, vai käsitinkö väärin?
- Tiedät The Chroniclen kannan. - Selväksi tuli.
Kuinka niin "Selväksi tuli."?
Tarkoitin, mitä sanoin.
Minä, Willie Stark, vannon pyhästi, -
että vaalin Louisianan osavaltion hallitusmuotoa ja lakeja.
Willie ei tarvinnut minua tullakseen valituksi.
Hän voitti äänivyöryllä. Osavaltion historian suurimmalla äänierolla.
Kaikkia kuvernöörin viran vaatimia velvoitteita. Jumala minua siinä auttakoon.
- Eivät kaikki suinkaan äänestäneet häntä. - Jack, painu Mason Cityyn.
- Päätoimittajani ei äänestänyt häntä. - Luuleeko hän olevansa ristiltä astunut Jeesus?
Sanomalehteni kustantaja ei äänestänyt häntä.
Nämä miehet eivät äänestäneet häntä.
Eivätkä nämä.
Kuvernöörin opetustoimen lakialoitetta ei hyväksytä.
Eivätkä senaatin vanhat vesselit, jotka olivat öljy-yhtiöiden käskyläisiä.
Äitini ei äänestänyt häntä.
Tässä on äitini.
Hän ei äänestä.
Tuolla, hänen peilipöydällään, -
on kuva hänestä ensimmäisen aviomiehensä kanssa.
Ensimmäinen neljästä, mikäli oikein muistan.
Oikealla on kummisetäni sulhaspoikana.
Hänkään ei äänestänyt Willietä.
Itse asiassa, voidaan sanoa, ettei kukaan kotikulmiltani -
äänestänyt Willie Starkia.
Miksi olisivatkaan?
Hänen lupauksensa köyhille, -
katujen, siltojen ja koulujen rakentamiseksi, -
olivat sodanjulistus rikkaille.
Hänet haluttiin pois kuvioista.
Oletko Jack Burden?
Tulin pomoni käskystä.
- Kenen? - Pomoko? Kuvernööri.
Kuvernööri, sanon tämän yksin- kertaisesti, jotta ymmärtäisitte.
Köyhien auttamiseksi ei ole rahaa.
Rahaa on, senaattori. Olette väärässä. Rahaa on kasapäin.
Jokaisessa joesta saatavasta kilowatissa ja maasta saatavasta öljytynnyrissä.
Mutta ne eivät kuulu teille.
Totta. Eivät ne kuulu teillekään tai heille. Ne kuuluvat osavaltiolle.
Entä jos osavaltio ei verotakaan vain viittä prosenttia teideni rakentamisesta, -
- vaan veisi kaiken? - Näillä yhtiöillä on valtaa.
- He eivät hyväksy sitä. - Valta ei ole heillä.
Valta on heikkojen käsissä ja nuo kädet ovat ojentaneet sen minulle.
Todellisuudessa he saattaisivat maksaa puolet summasta -
- kunhan ensin pehmitämme heitä. - Rakennamme siis kansalle puolikkaan tien.
Kilometri päällystettä, kilometri soraa Shreveportiin saakka.
Kuinka sellaista pitkin voi ajaa?
Ihmiset eivät sulata sitä. He haluavat tiensä valmiina.
- Siinäpä se. - Niin mikä?
Päivää, Jack! Sadie, selitä asia ulkona Tinylle.
- Hän silti ymmärrä, vaikka puhuu siitä. - Tulehan, Tiny.
- Haluatko syötävää? - En, kiitos.
- Istu alas. - Hei, Sadie.
- Sait kuulemma potkut. - Kuulit väärin. Otin lopputilin.
Viisasta. Hoideltuani sen poppoon, he eivät kykene maksamaan sinulle, -
eivätkä siivoojanekrullekaan.
- Kelpaako työ? - Kenen laskuun?
- Osavaltionko? - Ei helvetissä.
Minun. Sinä, minä, Sadie ja Tiny.
Yllätyin kuullessani Tinyn paluusta.
- Jonkun täytyy olla kuvernöörin sijainen. - Sehän on selvää.
Pidän Tinyn lähettyvillä -
muistutukseksi jostain, mitä en ikinä halua unohtaa.
Ja se on?
En kuuntele, kun he tulevat imartelemaan.
Ei koskaan enää.
Mitä sitten tekisin sinulle?
Imartelisit.
- No niin kaikki. - Mikä ihme se on?
- Tämä on ballista. - Mikä?
Jack kertoo teille siitä kaiken. Ole hyvä, Jack.
Se on ruuditon ase, joka laukastaan eläimen jänteellä.
Voi luoja.
Siirryhän, Jack.
Näettekö kotkan kellon päällä?
Yksi, kaksi...
Olette kuulemma mukana politiikassa, herra Burden?
- Sen on varmaan jännittävää. - Voin vakuuttaa, ettei ole.
Olette kuulemma erittäin vaikutusvaltainen.
- Sen täytyy olla jännittävää. - En osaa sanoa.
Älkää antako hänen narrata, neiti DuMonde. Kummipoikani Jack on erittäin vaikutusvaltainen.
- Kuten ollessaan lehtimies. - Hyvä on sitten, olen vaikutusvaltainen.
Voin hommata vaikka kaverin pois vankilasta.
Joku päätyykin vielä vankilaan. Ennen kuin kaikki tämä on ohi.
Kaikki nämä mielettömyydet.
Kaveri jakaa pois koko osavaltion. Ilmaista tätä, ilmaista tuota.
Kaikki juntit luulevat, että maailma on ilmainen.
Haluaisin tietää kuka lystin maksaa?
- Kenen hän luulee maksavan? - Varmaankin öljy- ja teollisuusyhtiöiden -
sekä kaikkien, joilla on varaa ostaa osakkeista.
- Me joudumme maksumiehiksi, George. - Hallitus velvoitetaan nykyään, -
ylläpitämään palveluita, joista emme ennen olleet kuulleetkaan.
Hän verottaa osavaltion kuiviin. Ajaa liiketoiminnan loppuun.
Eli kiteytettynä:
Jos hallitus olisi tehnyt edes jotain ihmisten hyväksi, -
he eivät olisi nyt tyytymättömiä, eivätkä olisi äänestäneet herra Starkia.
Kysy häneltä, kun seuraavan kerran näette.
Kysy kuinka paljon ahneutta on kaikessa siinä rahavirrassa.
Kysy mitä hän aikoo tehdä, kun häntä syytetään.
Tässä osavaltiossa on perustuslaki, tai ainakin oli, ennen kuin hän tuhosi sen.
- Pitääpä kysyä. - Tee se.
Jack, neiti DuMonde soittaa pianoa.
Sehän mukavaa.
Et ollut tänään oma itsesi, poikani.
Äiti, jos koskaan olen muuta kuin oma itseni, tee palvelus ja ammu minut.
- Kuka se lounasvieras oikein oli? - Herra Peyton. Olet tuntenut hänet ikäsi.
- Hän rakentaa sähkölaitoksia tai jotain. - Se tyttö, äiti. Neiti DuMonde.
Hän on herra Ortonin siskon lapsi ja perijä.
Jonkun pitäisi odottaa, että hän saa perinnön ja naida hänet, -
ja hukuttaa hänet kylpyammeeseen.
Älä huoli. Haluaisin hukuttaa hänet, mutten tee sitä.
Sanoiko herra Peyton, että tuttusi ovat sekaantuneet johonkin sopimattomaan?
Sanoisin sopimattomaksi, jos joku ei tiedä -
- mitä haarukkaa käyttää. - No, miksi sitä kutsutaankaan.
- Olen huolissani... - Kuinka voisin tietää kaikkien tekemiset?
Jack, pistä tämä ylös. Selvitä missä senaattori Tucsonin poika on vangittuna.
- Mikä hänen nimensä on? - En muista.
Selvitä milloin oikeudenkäynti on, ja hommaa lakimies sinne.
- Kuka? Evansko? - Ei häntä.
Etsi joku jolla ei ole niin rasvainen letti, eikä näytä minkään bändin laulajalta.
- Laita joku kaverisi asialle. - Tiedätkö ketä hän puukotti?
Ihan sama, vaikka olisi ollut apostoli Paavalin täti.
Satun tietämään. Lehdessä luki, että hän on lääkärin poika.
Lääkärit ovat maaseudulla aika huomattavassa asemassa. He luulevat olevansa jotain.
Ehkä se, että yrität saada pojan vapaaksi, ei ole kovin hyvä juttu.
- Minusta vaikuttaa, että... - Sinä et tiedä mistään mitään.
Ota vaikut korvista. Käskin Jackin hommata lakimiehen kaverinsa kautta.
Etsi joku, joka pystyy toimimaan matalalla profiililla.
Kukaan ei saa tietää, että minä valitsin lakimiehen.
Se olisi voinut olla vaikka itse paavi.
Hyvä on. Tajusin.
Nipin napin.
- Terve, isä. - Miten menee, poika?
- Kuinka pärjäilet? - Siinähän se.
Mukava nähdä. Näytät hyvältä.
- Toin jalkaväen mukanani. - Kuinka voit?
- Kauniimpana kuin koskaan. - Hei, isoisä.
- Miten menee? - Kuinka käsi jakselee?
- Hän pääsee vielä tähtijoukkueeseen. - Tiedän sen.
Valmiina, herra kuvernööri. Yksi, kaksi...
Paskiainen.
Anna huikka.
Isä ei pidä juomisesta.
Ennen Lucy ei pitänyt siitä.
En enää tiedä mistä hän pitää ja mistä ei.
Ei sillä että haittaisi.
Minun ansiostani siat ovat saaneet paljon tislausjätettä ruoaksi.
Teen vieläkin sitä. Ruokin sikoja.
Jotkut asiat eivät muutu.
Hei.
- Mitä nyt? - Tuomari Irwin.
- Mitä hänestä? Anna kuulua. - Heti kun saan henkeä.
Hengität selittäessäsi ettei sinulla henki kulje.
Onko hauskaa? Ei sen jälkeen, kun olen kertonut asiani.
- Kerro myöhemmin. - Byram soitti.
Iltapäivälehdissä kerrotaan tuomarin tukevan perusteellista tutkintaa.
Kiero paskiainen.
Se kiero paskiainen.
- Hoidellaan heidät. - Tiny ajatteli syödä täällä.
Hoidetaan koko porukka.
Mihin suuntaan?
Jack, kerro Sugarille ajo-ohjeet talolle.
Sinun väkeäsi siellä asuu.
Entä jos hän ei avaa ovea?
Pakota. Mistä oikein maksan sinulle?
- Kuka siellä? - Jack.
Jack? Jopas jotakin.
Tule sisään.
Et kai ole vaikeuksissa?
Jack ei ole vaikeuksissa.
Itse asiassa hän pärjää hyvin, kaikki asiat huomioon ottaen.
Et kai pahastu, jos Jack kaataa minulle lasillisen?
En tiennyt hänen olevan palvelijakin. Anteeksi, jos olen ymmärtänyt väärin.
Perhana. Joskus Jack kaataa minulle paukun, joskus minä hänelle.
Joskus kaadan itselleni.
- Voin kaataa sinullekin. - Ei kiitos.
Tämänpäiväinen? Minulla ei ole aikaa lukea lehtiä -
kiertäessäni ympäri osavaltiota tekemässä hyviä tekoja.
Voinen lievittää uteliaisuuttanne yhdellä tavalla.
Siellä on mielipiteeni vakavista -
syytöksistä teitä vastaan, jos se kiinnostaa.
Kuulin siitä.
Tiedät miten huhut leviävät ja kuinka lehtipojat liioittelevat.
- Se ei ole liioittelua. - Ymmärrän.
Jos saitte luettua ja juotua, niin arvostaisin jos poistuisitte.
Kiitos, tuomari. Otan vielä yhden.
Näin sen lehdestä ja kuulin sen omasta suustasi, mutta oletko varma asiastasi?
- Olen sinut asian kanssa. - Tuo ei ole sinuna olemista.
Koska jos muistan oikein keskustelumme kaupungissa silloin kerran, -
mielestäsi se, mitä MacMurphy ja hänen poikansa sanovat minusta, on halventamista.
En sitoutunut teihin tai heihin, ainoastaan omatuntooni.
- Anteeksi mitä? - Anteeksi myös.
Olet ollut liian kauan mukana politiikassa käyttäessäsi sanaa omatunto noin helposti.
Mieleni muuttui, kun sain tietää -
julkisista palveluistanne.
Joku kaivoi sinulle jotain. Saastaako?
- Eikä vain yhtä asiaa, eikä kovin syvältä. - Maa on hassu juttu.
Luojan luomassa Maassa ei ole mitään muuta kuin saastaa, paitsi ehkä veden alla.
Ja kun sitä ajattelee, niin sekin on saastaa.
Saasta tekee ruohosta vihreän. Antaa sen hengittää.
Timantti vaimoni sormessa ei ole muuta kuin hautunutta saastaa.
Mitä muuta olemme kuin Jumalan käsistään puhaltamaa saastaa?
Sinä, minä ja George Washington.
Ja Jack tuolla.
- Se ei muuta tosiasioita. - En yritä muuttaa mitään, yritän vain valaista asioita.
Väitätkö, että MacMurphy porukoineen, jotka huutelevat syytöksiä minua kohtaan, -
ovat vastuuntuntoisia ja lainkuuliaisia miehiä?
He ovat varmasti vastuuntuntoisia Alta Powerille ja öljy-yhtiöille -
- ja muille varkaille. - En tiedä siitä.
Ainoa tapa olla tietämättä, on olla haluamatta tietää.
Olen eläkkeellä, herra Stark. Toimittaja kysyi mielipidettäni ja annoin sen.
Jos olisit eläkkeellä, niin yksikään toimittaja ei kysyisi sinulta mitään.
Sanallasi on painoarvoa. Paljon enemmän kuin esität sillä olevan.
Siispä pyydän sinua -
kutsumaan koirat pois.
Pyytäminen on eri asia kuin käskeminen, ja tuo kuulosti käskemiseltä.
Eikö sinustakin, Jack?
- Olet ollut pitkään tuomari. - Niin olen.
Miltä tuntuisi ajatus, -
ettet olisi enää?
Kukaan ei ole koskaan pystynyt pelottelemaan minua.
Sanoin mitä sanoin, enkä näe mitään syytä sanoa tai ajatella toisin.
Huolimatta selvityksestänne lainsäädännöstä ja ihmisistä.
Omapa on valintasi.
Olet oikeassa, Jack. Hän ei säikähdä vähästä.
Tuomari, tunnen enemmän tuskaa kuin vihaa.
Mennään. Sugar Boyn nukkumaanmeno aika meni jo.
Työnantajasi kutsuu, Jack.
En mainitsisi tästä vierailusta kenellekään.
Siltä varalta, että muutat mielesi.
Mulkku.
Jackie, sinun täytyy hoitaa asia päiväjärjestyksestä.
- MacMurphy. - Ei, vaan tuomari.
Kun tappaa leijonan, muu viidakko vapisee pelosta ja palaa ruotuun.
- En löydä mitään häntä vastaan. - Löydät kyllä.
Ihminen siitetään synnissä, syntynyt rappiosta -
ja hän vaeltaa saastassa kohdusta hautaan.
Löydät kyllä jotakin.
Hanki kunnon peitsi.
Pomon miellyttämisen lisäksi en nähnyt juurikaan hyötyä -
lisätietojen hankkimisessa tuomari Irwinista.
Tiedettiin, että hän oli hyvä sinua kohtaan, -
kun isäsi jätti sinut ja äitisi sanomatta syytä.
Tiedettiin, että hän opetti sinulle asioita, joita isäsi olisi pitänyt opettaa.
Kuinka olla herrasmies. Lujan kädenpuristuksen.
Kuinka haulikko ladataan turvallisesti ja tähdätään sorsaa, jos halusi osua.
Tiedettiin, -
että hän oli sinulle enemmän isä kuin oikea isäsi, -
jota et tuntenut lainkaan.
Pitäkää ovea auki. Kuvernöörin kattohuoneisto.
Onnistuuko tuomari Irwinin taustojen selvittäminen?
- Ei ollenkaan. - Et ole löytänyt mitään vai tehnyt mitään?
Sanoinhan, ettei ole mitään löydettävää. Voisin kaivaa Kiinaan saakka löytämättä mitään.
- Enkä aio lavastaa häntä. - Ei kukaan sellaisesta ole puhunut.
Ei se ole tarpeen. Se riittää aina, kun saa selville totuuden.
- Ajan ja rahan tuhlausta. - Eikö minua enää kuunnella täällä?
Älä tee sitä, jos et halua. Vai palkankorotustako kalastelet?
Saat satasen korotuksen, halusit sitä tai et.
Jos haluaisin lisää rahaa, hankkisin sitä.
- Rakkaudestako minulle työskentelet? - En ainakaan siitä enkä rahasta.
Olet oikeassa, et niin. Etkä tiedä, miksi.
Mutta minä tiedän.
- Miksi? - Poika, -
työskentelet minulle, koska minä olen tällainen ja sinä tuollainen.
Ja noudatat vain asioiden luonnollista järjestystä.
Tyttö osasi todella luistella.
Tällä hetkellä kammioittensa kätköissä, -
ei ulkona, kuten me, -
on lainsäädäntöelin täynnä hyeenapäisiä, -
matelevia mulkkuja -
yrittämässä keksiä, kuinka haastaa minut oikeuteen.
He sanovat syyksi, että minulla on roistoja palkkalistoilla. Siinäkö kaikki?
Totta kai on. Minulla on myös öljyä varastossa, koska ei ole sellaista konetta, -
joka ei sitä tarvitse silloin tällöin toimiakseen!
Mutta minun roistoni, -
toisin kuin heidän, ovat kaikki varuillaan -
tulemasta liian epärehellisiksi.
He ovat pikkutekijöitä verrattuna heidän roistoihinsa -
öljy- ja energiayhtiöissä. Sitä paitsi minä valvon omiani.
Heidän roistojaan ei valvo kukaan.
Kukaan ei pidä heitä silmällä, -
kun he ryöstävät tämän osavaltion voimavaroja!
Kuka siitä idiootista teki kuvernöörin? Meni pettämään minua. Tapan hänet.
Lucyn hän petti.
Tarvitset aivan eri luokan sanoja siihen, mitä hän sinulle teki.
Lucy nyt on typerys. Hän on...
- En osaa sanoa. - Hänen vaimonsa.
Juntti, jolla on korkeakoulututkinto jostakin surkeasta oppilaitoksesta.
Millainen hän oli?
- En tunne Lucya sen paremmin... - Se luisteleva huora!
- En tiedä, katsoin hänen luistimiaan. - Niin varmaan.
- Oliko hän kaunis? - Unohda jo koko juttu.
Kuinka nuori hän oli?
- Ketä kiinnostaa? - Katso tänne.
Hän palaa vielä. Maailma on täynnä luistelevia huoria.
Luistimissa, ruohohameissa, geisha-puvuissa.
Käärmenaisia.
Tuomari meni rahakkaisiin naimisiin.
Teollisuuspomon tyttären kanssa.
Hän on puhdas, Willie. Täysin puhdas.
- Pidät itseäsi etsivänä. - En varmastikaan ole...
Se mulkku on likainen kuin mikä!
- Asian toivominen ei auta nyt. - Tiedän! Minä tunnen sen!
- Sekään ei auta. - Mistä selvitit tämän?
Rekisteriarkistosta. Kaikki lukee siellä. Avio- liittoluvat, kauppakirjat, julkisia asiakirjoja.
Julkiset asiakirjat ovat yksityisiä ihmisiä, ei meitä varten.
Ei sieltä mitään löydy!
Käskin kaivaa kunnolla, enkä vain vähän penkaista.